Джани Родари
Слоновете еквилибристи

Превод от италиански: Велимира Костова-Върлакова, 2014

chitanka.info

Миналата година в нашия град дойде цирк с богата и разнообразна атракционна програма.

Най-хубавият номер от програмата беше следният: четири слона хващаха с хоботите си петия и го вдигаха високо.

За да не бездейства, петият слон държеше в хобота си една котка и си я подхвърляше като топка.

Публиката не се изморяваше да аплодира този номер и много пъти по време на представлението викаше еуфорично:

— Пирамидата! Искаме пирамидата!

Директорът на цирка извикваше на арената петте слона и спектакълът започваше отначало.

Трябва да знаете, че котката е тщеславно животно. Когато публиката аплодираше, тя се кланяше на всички страни: права на върха на хобота, тя мъркаше, засукваше си мустаците, поздравяваше с опашка.

С една дума, обираше овациите на зрителите и всичката слава, а на слоновете казваше:

— Горките, ако не бях аз, щяха да ви освиркат. Чувате ли какви аплодисменти? Заслугата е моя, животни такива! Благодарете ми, както се полага!

Слоновете се отнасяха равнодушно и дори не й отвръщаха.

Но един път, след края на номера, котката пожела да се обърне с реч към публиката.

— Дами и господа — започна да мяука тя, — моля да извините четиримата будали, те са калпазани и не са способни да ви забавляват. За щастие аз съм тук и…

Ала не можа да продължи речта си, защото слонът, който я крепеше на върха на хобота си, с лек тласък я запрати на естрадата при музиката. Котката падна във фунията на тромбона, сред присмеха на публиката. Щом спектакълът свърши, побягна от цирка, без дори да си дочака заплатата.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.